Свій перший коровай Галина Савуляк виготовила на весілля старшої донечки Тетянки. Згадує, як її переконували замовити цей головний весільний атрибут у майстринь, та вона вирішила: буду пекти сама.
– Правду сказати, переживала, а що як не вдасться. Це ж таким і життя буде у донечки. Бо коровай – це не просто здобний хліб. Яким він вийде, такою і доля буде, — каже жінка.
Коли дістала коровай з печі, він був пишним і гарним. З того часу пані Галина благословила своїми короваями багато нових сімей. І для кого пекла — всі живуть у добрі і злагоді.
У світлиці, уквітчаній вишитими рушниками (робота хазяйки), пані Галина повідала історію випікання короваю.
— Коровай – це вершина української традиційної культури. Саме він об’єднує весь весільний обряд, — розповідає майстриня. — За традиціями, у нашому селі на весілля випікали, крім головного короваю, ще різні весільні обрядові хліби. Вони потрібні для здійснення обряду українського весілля. Назва хлібів говорить про їх призначення: батько, пара, гілочка, лежень, ріжки, весільні гуси. Ця традиція збереглася і донині.
З весільних хлібів для запрошення на весілля використовують шишки. Жінкам-коровайницям і нині підносять голубків (або гусочок). Майбутнім молодятам вручався хліб, який називався гілочкою. Це було знаком того, що вони переходять у статус подружжя. Є ще хліб-лежень. Такими хлібами вшановують після весілля: дружина – свекруху, а чоловік — тещу.
Коровай був і залишається головним традиційним символом весілля. З ним відбуваються основні весільні обряди. Короваєм і сьогодні благословляють молодих, покривають наречену та єднають сім’ї в один великий рід.
– Колись весілля святкувалися лише у неділю, а короваї вироблялися у четвер чи суботу. І хоч сьогодні святкують у різні дні тижня, все ж печуть короваї в ті ж дні, що й колись. Оздоблюється коровай квітками, колосочками, листячком, скрутнями з тіста. Посередині кладеться квітка – символ незайманості нареченої. Ця квітка під час краяння короваю на скиби віддається молодим. Від неї на чотири сторони світу розходяться промені. Між ними різні символічні прикраси з тіста. Викладається все за сонцем, бо ж коровай є символом сонця, — розповідає майстриня.
Як же вдалося берегині вивчити і зберегти коровайні традиції українського народу?
– Ще малою захоплювалася роботою коровайниць. Мені здавалося, що в тому дійстві захована велика таїна. Стала цікавитися. Жінки почали залучати і мене до роботи. Доручали виготовляти квіти, листочки. Багато читала про подільський коровай і його символи, вивчала традиції випікання і обряди свого села, — розповідає Галина Савуляк.
Жінки неодружені і самотні не бралися за випікання короваїв. Коровайницями можуть бути лише ті жінки, які щасливі у шлюбі, акцентує майстриня.
І ділиться своєю історією щасливого подружнього життя. Побралися Галина і Михайло Савуляк у серпні 1969 року. На той час вже ні в Галини, ні в Михайла не було батька. Тож молоді самі будували собі оселю. Ставили фундамент, зводили дім, стелили підлогу. Тримали корів, курей – адже треба було сім’ю годувати. А в сім’ї підростали дві донечки.
Роботи Савуляки не бояться. За молодих літ встигали і в колгоспі, і вдома, і людям допомогти. Обоє мали нагороди і грамоти за сумлінну працю. І тепер на заслуженому відпочинку теж не сидять без діла — тримають чималий город, курей. А пані Галина не полишає свого захоплення вишивкою і випіканням короваїв.
Як вишивальниця, вона увійшла до літопису майстрів Кодимщини, взявши участь у вишиванні десятиметрового рушника. Знаходиться він у Кодимському історико-краєзнавчому музеї.
Ну а випікання короваїв стало ще однією світлою справою її життя. Адже коровай спекти – не просто тісто замісити. Це і правильно випалена піч, і виготовлені прикраси, і велика відповідальність. І в кожному виробі — часточка любові майстрині.
Читайте також:
За прогнозом Гідрометцентру Чорного та Азовського морів, завтра, в неділю, 8 вересня 2024 року, в… Читати далі
Як повідомляють у компанії НЕК «Укренерго», завтра, у неділю, 8 вересня 2024 року, стабілізаційні відключення… Читати далі
1891 рік, 7 вересня... Пасажирське судно «Орегон» пришвартувалося до причалу канадського порту Квебек. Серед багатьох… Читати далі
На узбережжі Національного природного парку «Тузловські лимани» на Одещині море винесло мертвих дельфінів. Читати далі
Мешканець Одеської області вирушив на лаву підсудних за те, що перекрив річку греблею, щоб поливати… Читати далі
З сьогоднішнього дня, суботи, 7 вересня 2024 року, в Одесі відновлено рух трамваїв площею Толбухіна,… Читати далі