В Одеському академічному театрі ляльок — прем’єра вистави «Брехня» за однойменною п’єсою класика української драматургії Володимира Винниченка (режисер Денис Григорук). Одразу звертаємо увагу глядача: вистава незвична, загадкова. Навіть несподівана.
Я б одразу сказала, що ви не побачите жодної ляльки й не почуєте жодної репліки. Та це не зовсім так. Бо герої — і є ляльки-маріонетки, якими керують… вони ж самі. А репліки… Тут особлива мова — мова пластики. Тож маємо виставу-загадку, виставу-питання, виставу-містику…
Маємо заплутаний (ні, не класичний любовний трикутник!) чотирикутник: красива, навіть прекрасна Наталія Павлівна (Анастасія Ігнатович) та троє чоловіків, серця яких вона міцно тримає у власних руках. До речі, сама вона твердо вважає, що усіх кохає… О, та ця брехня, здається, вже майже «велична»!
Хто тут кого насправді кохає? І чи кохає взагалі?.. Та чи так вже й міцні прекрасні руки нашої героїні, не кажучи вже про її величезне серце?
Що роблять герої? В назві п’єси сказано все: вони брешуть. Брешуть насамперед собі. Ну а потім вже всім іншим… Навіть коли чоловік Наталії Андрій Карпович (Валерій Стрілець) «ні про що не здогадується», то бреше собі й він. Це такий «солодкий» вибір: не бачу і бачити не хочу.
Свій «солодкий вибір» роблять й всі інші. От тільки присмак цього «солодкого» у кожного свій. Солодко (бо почувається щасливим) коханому Наталії Івану Стратоновичу (Іван Цуркан) та ще одному з її «дивного кола» — Антіну Михайловичу (Олександр Богданович). Цей герой пише Наталії любовні листи, які стають класичним приводом для шантажу і відвертої маніпуляції…
Солодка брехня на очах у глядача перетворюється на трагедію. Та, здається, навіть страждаючи, герої цього аж ніяк не помічають: вони ж «живі» маріонетки, вони не замислюються, до чого призводить ота солодка брехня в образі постійного щастя-спокою.
Заради цього можна зробити все. От, наприклад, піти на компроміс із власним «я». Щастя шляхом обману, тим паче самообману, досягти неможливо? А ми збрешемо, що можливо! І буде литися на нас «щастя», як оте червоне вино на сцені!
Знов привертаю увагу: все це нам подається виключно мовою пластики! Хворі стосунки на тлі гри в веселощі та постійного гучного свята… Так, це така гра в наших героїв: вони, здається, вирішили брехнею наповнити себе самих, оточення, навіть глядача…
От тільки тонка і надважка робота акторів потроху надає нам вічні відповіді на вічні питання про «солодку брехню» і «гірку правду». Пластична с початку вистави комедія (ну майже) про «щось таке дуже інтимне» на очах перетворюється в трагедію про важкі людські стосунки, про видобування правди, про калейдоскоп, де яскраві скельця «чомусь» стають чорними.
Тож, може, все ж таки ще і ще раз солодко збрехати самім собі, що у тому калейдоскопі — тільки яскраві кольори? Чи, може, ми просто бачимо їх лише такими? Бо ж так хочеться спокою і щастя…
Читайте також: «Кадіш»: вистава-реквієм в Одеському ляльковому театрі
Фото автора
За прогнозом Гідрометцентру Чорного та Азовського морів, завтра, в неділю, 8 вересня 2024 року, в… Читати далі
Як повідомляють у компанії НЕК «Укренерго», завтра, у неділю, 8 вересня 2024 року, стабілізаційні відключення… Читати далі
1891 рік, 7 вересня... Пасажирське судно «Орегон» пришвартувалося до причалу канадського порту Квебек. Серед багатьох… Читати далі
На узбережжі Національного природного парку «Тузловські лимани» на Одещині море винесло мертвих дельфінів. Читати далі
Мешканець Одеської області вирушив на лаву підсудних за те, що перекрив річку греблею, щоб поливати… Читати далі
З сьогоднішнього дня, суботи, 7 вересня 2024 року, в Одесі відновлено рух трамваїв площею Толбухіна,… Читати далі
Переглянути коментарі
Браво Ляльковому і браво авторці відгуку