Святки — це чарівна пора, сповнена таїнства обрядів, чаклунства і веселощів. Вона наступає у Різдвяний Святвечір і триває до Хрещення Господнього. Вважається, що саме в цей період слабшає межа між земним та потойбічним світом, і люди мають можливість зазирнути у майбутнє.
Святки сягають часів язичництва. Перші згадки про традиції українського Різдва тяжіють до IV століття. І навіть по прийнятті християнства обряди танців, рядження та ворожіння у святки збереглися. Хоча церква засуджує подібні ритуали, вважаючи їх такими, що сприяють нечистій силі та суперечать божественним законам. Але в народі ходить повір’я, що хрещенські занурення в ополонку допомагають очиститися, тобто змити гріхи, скоєні під час свят.
З давніх-давен Різдво вважається найкращим часом для тих, хто бажає зазирнути у майбутнє. Тож після появи у Святвечір першої зірки на небі, що символізує Віфлеємську зорю, починаються святки. У ніч з 24 на 25 грудня вдаються до ворожіння на кохання і заміжжя, гроші і добробут, вдачу і здоров’я. Особливо цим завжди захоплювалися дівчата. Поділюся з вами деякими способами ворожіння від бабусі, матусі і… своїми.
До нього вдавалася моя бабуся Маня. Таке ворожіння вона проводила вдома зі своїми подругами. Ставила два дзеркала (мале і велике) одне навпроти одного, а між ними запалювала свічки, сформувавши своєрідний вогняний коридор. Бабуся розповідала, що в кінці цього коридору вона побачила свого судженого. Потім свічі треба загасити і пересунути дзеркала, прикривши їх білою хусткою. А побачила бабуся панича на білому коні. І, як вона запевняла, саме цей приїхав до неї свататися.
Матуся розповідала, що теж з дівчатами пробували вгадати свою долю. У різдвяну ніч вони йшли до плота і рахували на ньому стовпчики, примовляючи «вдівець», «молодець». На якому слові закінчаться стовпчики, за того і заміж вийде дівчина.
Часто хлопці дізнавалися, де буде проходити цей чаклунський обряд, і вимазували стовпчики мастилом.
А ще мама казала, що вони гадали на чоботах. Знімала дівчина з правої ноги чобіт і кидала його через хату. Потім дивилася: в який бік вказує халява чобота, з тієї сторони і сватів треба чекати.
Ми теж з сестрою та подругою вдалися до ворожби. У морозну ніч пішли до криниці, набрали в рот води і старалися донести її до дому. Це не дуже вдавалося, бо ми сміялися, розхлюпували воду і знову вертали до криниці. Принісши воду в роті, кожна з нас замісила по одному млинцю. Цей сирий млинець потрібно було віддати нашому песику Рябчику. Чий коржик першим собака з’їсть, та перша вийде заміж. Не знаю, який зв’язок наш Рябчик мав з потойбіччям, але він з’їв спочатку млинець моєї сестри, потім мій, а після – нашої подруги. Заміж виходили саме у такій послідовності, на яку Рябчик вказав.
За прогнозом Гідрометцентру Чорного та Азовського морів, завтра, в неділю, 8 вересня 2024 року, в… Читати далі
Як повідомляють у компанії НЕК «Укренерго», завтра, у неділю, 8 вересня 2024 року, стабілізаційні відключення… Читати далі
1891 рік, 7 вересня... Пасажирське судно «Орегон» пришвартувалося до причалу канадського порту Квебек. Серед багатьох… Читати далі
На узбережжі Національного природного парку «Тузловські лимани» на Одещині море винесло мертвих дельфінів. Читати далі
Мешканець Одеської області вирушив на лаву підсудних за те, що перекрив річку греблею, щоб поливати… Читати далі
З сьогоднішнього дня, суботи, 7 вересня 2024 року, в Одесі відновлено рух трамваїв площею Толбухіна,… Читати далі