83-річна Надія Федорівна Грицик (в дівоцтві Бучок) свято оберігає традиції та звичаї своїх предків бойків. Невеличка, з чудовим голосом бабуся знає безліч верховинських пісень, коломийок, колядок, щедрівок та легенд втраченої назавжди її малої батьківщини — гірського села Михновець.
1951-го за умовами радянсько-польського обміну ділянками територій 51 тисяча українців із 42 населених пунктів, в тому числі із Михнівця, були депортовані до Одеської, Миколаївської, Херсонської та Донецької областей. І сьогодні гаряча бойківська кров нуртує в жилах мешканців Агафіївки, Пилипівки та Романівки Любашівської громади. Дідусі й бабусі дотримуються звичаїв і традицій, співають волелюбних пісень.
Надія Федорівна Грицик дванадцятирічною потрапила до Агафіївки разом з родиною. – Нас виселяли весною. Багато речей довелося залишити. Коли від’їжджали, ридма ридали – відчували, що більше не побачимо милих серцю краєвидів, гірських потічків і смерек. Наплакалися і в Агафіївці, де довелося обживатися, — пригадала Надія Федорівна. — З п’ятнадцяти років почала трудитися, як і мої однолітки і батьки, у колгоспі.
Збудована на косогорі хата старенької бойківчанки тепер стоїть пусткою. Чоловік помер, бабуся перебралася в невеличку літню кухню, яку і натопити легше, і прибрати. Довгими зимовими вечорами Надія Федорівна записує у товстий зошит бойківські пісні. Донедавна ще ходила щедрувати до стареньких, співала у церковному хорі. Досі підтримує зв’язки з родичами, що проживають в Англії та Америці.
Після Другої світової війни її рідні брати Іван та Михайло Грицики відгукнулися, надсилали посилки, допомагали будувати греко-католицький храм святого Димитрія. Коли ж американець Михайло Грицик навідався в Агафіївку (вже за часів незалежності), Надія Федорівна з чоловіком запросили на гостину 150 осіб. Покликали михнівчан із сусідніх Кривого Озера та Врадіївського району Миколаївської області. Кабанчика забили, гуляли з музиками, немов на весіллі. Пізніше відбулася пам’ятна зустріч і з братом Іваном.
Довго бабуся Надія розповідала про батьків, про незаможне, але щасливе життя у селі Михнівець, про війну, гірських вояків.
А в перервах між спогадами співала:
За Україну з вогнем завзяття
Рушаймо, браття, усі вперед.
Слушний час кличе нас.
Ну ж бо, враз сповніть наказ:
За Україну, за її волю,
За честь і славу, за народ!
За прогнозом Гідрометцентру Чорного та Азовського морів, завтра, в неділю, 8 вересня 2024 року, в… Читати далі
Як повідомляють у компанії НЕК «Укренерго», завтра, у неділю, 8 вересня 2024 року, стабілізаційні відключення… Читати далі
1891 рік, 7 вересня... Пасажирське судно «Орегон» пришвартувалося до причалу канадського порту Квебек. Серед багатьох… Читати далі
На узбережжі Національного природного парку «Тузловські лимани» на Одещині море винесло мертвих дельфінів. Читати далі
Мешканець Одеської області вирушив на лаву підсудних за те, що перекрив річку греблею, щоб поливати… Читати далі
З сьогоднішнього дня, суботи, 7 вересня 2024 року, в Одесі відновлено рух трамваїв площею Толбухіна,… Читати далі